Досега в сериала: Няма я вече глупавата Таня.
Опитвам се да продължа напред. - Замина за Валенсия със Серьожа.
Сега добре ли си? - Будиста ми е като ангел-хранител.
Наистина ти хлопа душамето. - Ще измъкнем Мишан от затовра.
Свободата те зове. - Александра сега е моята пасион.
Не учи никъде, работи секретарка, а разбира много повече от вас.
Изтегли печелившия билет. Дръж го с двата крака.
А вие къде? - В стаята си. Лека нощ.
Превод по слух и субтитри kotaraka_eek Приятно гледане!
През 92-ра в Старъй Оскол живяха четирима приятели.
Целият град беше под тяхно влияние. Слава беше отговорник. Брус Ли.
Спокоен като бик, така и изглеждаше. Андрюха - Бобъра,
Бащата на Лена, цар на свалките беше.
Гена - Трикото, никога не сваляше аунцунга.
И Костя - Багажника, убеждаваше хората без думи.
Бяха си като семейство, солидни тела, изискани, красиви.
За да не се изпокарат си назначиха счетоводител - Мамай.
Аз по това време бях вълк-единак. Всички ме познаваха и уважаваха.
Всичко минаваше през Мамай, което налагше да го охранява
най-добрия сред най-добрите. Сам ли работехте за татко?
Мислех, че с чичо Льоша винаги сте били като Батман и Робин.
Аз съм такъв, лирик, художник. А Льоха е матемитакът.
Винаги е мечтал да внедри развлечението в индустрията.
После започнаха проблемите. Налази ги Прокуратурата, другите банди също.
Решихме да не рискуваме и прехвърлихме всичко на Мамай. Схемата сработи.
После се започна черната серия. Първо взеха Гената, Трикото.
Багажника се засегна заради Гената и свърши в килията.
И така настана време всеки сам да се спасява.
Слава измъкна парите, намери си нов паспорт и изчезна в неизвестното.
Бобъра се пробва в киноиндустрията. Всички пари там му заминаха.
Но киното не е благодарна индустрия и там профука всичко до стотинка.
И реши да прибере общите пари само за него. Но така се получи,
че този който трябваше да се грижи за тези дела, той наистина се погрижи.
Мамай работеше като татко Карло по онова време, събираше, изваждаше.
И не разбрах кое къде изчезна. Аз решавах проблемите по моята част
и скоро всички забравиха за момчетата. Както се казва, Саня, и аз бях там,
бърках в кацата с меда и облизвах пръстите. Направо с шепи вадех.
Излиза, че вие с татко не сте заработили всичко по честен начин.
Такива бяха времената, Саня, разбери. Нямаше време да мислиш кое е честно.
Бяхме смели и спечелихме. - Мислех, че татко всичко сам
е направил само с ум от нищото. - Ако нямаш нищо, оставаш без нищо.
Само в книгите става така. Продаваш ябълка - купуваш две. Но от къде
ще вземеш първата ябълка, Саня? Не пише.
Стана ми ясно. Сега трябва да реша дали изобщо искам да си върна всичко.
Саня, защо се ядосваш сега? Обяснявам й аз за икономиката,
а тя си тръгва нашата. - Какво бръмчите само цяла сутрин.
Няма ли да ме оставите да се наспя?
Излиай, че ще разбия вратата иначе. - Свиквай, Псих, сега сме много.
Брато, отдавна ме провокира вече.
Това е моята кърпа. И гащите също са мои.
И домът е мой. По-точно на приятел, но на мой приятел, ясно?
Може да си пада по момчета Сергей?
Ами кой го знае какво може да е. - Стига си, Света.
Мисля, че всичко е просто и ясно. Правя нещо погрешно.
Не ми звъни оттогава. - Виждам, че някой е готов.
Не истереясвай а действай. Направи някой номер.
Уж случайно ти се е показало нещо. Или направо действай...
Стига! Не може така. Това е тяхна работа.
Всички са еднакви, приятелко. Значи проблемът е в теб.
Прекалено дълго не беше готова. Значи ето един вариант:
Измисли някакъв повод да се срещнете.
И облечи секси рокля. - Детска градина, Света.
Сега се връщам, остани с тях. Всички да пишат.
Почакай, Игорчо.
Да? - Здравей, как си?
Отпочивате след почивката. - Съдейки по сбитата реч
и нервното хихикане се обаждате с въпрос.
Споменахте, че искате да организирате среща с писателя Иванов.
Случайно го споменах пред учениците. - И всички сега се чудите кой е той?
Не, всички са чели книгата му. Та си мислех...
...може би ще дойдете заедно с писателя? Нали говорихме и...
Утре. - Среща утре!? Много се радвам.
За децата. - Може да взема и Чак Поланюк
или Чехов. - Антон Павлович!?
За децата съм готов на всичко. - Не, мерси много,
но мисля, че Иванов им е напълно достатъчен. Довиждане.
Това вече не е къща, а "Биг Брадър" направо.
Аз ревнувам Льоша от Фома, Льоша ревнува Фома от Миша,
а на Миша му дреме на шапката. - Полина, обаждам ти се,
за да ми помогнеш със Саша. - При вас всичко е просто.
Имаше един термин, как беше?
Няма значение как се казва, мацките обичат да бъдат игнорирани.
Нека тя страда от липса на внимание, а не ти.
А може ли да я игнорирам, като й готвя закуска?
Не? - А да слушам как се къпе?
Валя, вкъщи ли си? - Не се суети.
Здравей, нужен ми е съветът ти. - Гледай само в монитора!
Кажи й, че си зает. - Зает съм.
Само за секунда. Разбрах, че не ми е нужен бизнесът на татко.
Искам собствен и ми е нужен съвет. - Кисело лице: "Не ми е до теб сега."
Ясно, зает си. Може ли да хапна нещо?
Не се огъвай. - Не, това е моята закуска,
омръзна ми да ти угаждам, постоянно тичам по теб, а трябва да уча.
Извинявай. Занимавай се с делата си тогава.
Браво. Най-добрият ми ученик.
Здравей, Олег.
Здравейте.
Имам въпрос. - Да.
Михаил, командировам те... там... в тоалетната.
Седи си спокойно, ако щеш цял час, няма да те закачам.
Това ли е тази Таня, която те побърква?
Върви, Миша. - Ще остана. Интересно ми е да ви чуя.
Нали затова ме измъкна от затвора. - Шегаджия.
Съученик от ВУЗ-а. Какво има?
Искам да проведа репетиция утре в залата. Подпиши бележката.
Как мина почивката. - Мерси, добре.
Искам да поканя култов писател Иванов, който написа "Географ глобус пропил".
Ще снимам видео за блога ми тъкмо. - Със Серьожа в Испания?
В леглото ти идват добри идеи, значи? - Това няма нищо общо.
Сергей има голямо издателство.
Все ми е тая кое му е голямо, знаеш, че и нашето не е малко.
Никави срещи, ясно? Не ми пръхти в директорския кабинет.
Така мисля.
Да ти кажа ли кое ще ви събере отново? - Веднага ли разбра? Умник.
Това не ти е битката на екстрасенсите. Тук има дълбоки отношения.
Разкажи ми за общите ви интереси. - Козирози сме.
И това е всичко засега. - Много искам да го видя този Сергей.
С какво е по-добър от теб? Сигурно много чете. Интересно е с него.
Мисли на ум.
Нали каза, че не ти дреме за нея. - Какво искаш сега?
Гледай сега. Следи ми мисълта.
Значи така. Аз чета Географа,
Танюша чете Географа, излиза, че двамата четем този Географ.
Движим се в една посока. Духовна връзка, както е казал Той.
Татяна, ще ви зарадвам, след два часа Иванов каца в Москва.
Почакайте как така каца? Значи не е в Москва даже?
Работата е там,че малко неудобно става. Администрацията ни го мрази.
Ясно, с кого да го заменя? - Не знам, децата се настроиха за него.
Добре, че не се привързаха към Чехов. - Да, добре...
Да те прекъсна само за малко. - Говоря!
Всичко наред ли е? - Сергей, да всичко е отлично, само...
...да си събера мислите. - Директорска санитарна проверка.
Ще се обадя пак. Това е женската. - Ходя, където си искам.
Слушай, връщай го този Географ.
Защо размисли?
Заради теб. Нали съм тъп като джапанка.
Махнах всичко лично и оставих само това, което е за каузата. Нали така?
Разбира се, това е общ интерес. - Ами ето.
500 страници.
Да речем за десет часа, значи по 50 страници на час. Става.
По малко от углавно дело. Ще го прочета някак.
Не изглеждаш бодро, старче.
Кафе? - Кафе...
...вече няма. - Да дойда с теб днес да ти помагам?
Ние с Мишан ще оправим всичко. - Брато, измъкна го да ти е по-леко,
а само по-зле ставаш.
3-те С-та Самбука, Сауна и Стриптийз.
Имам други акценти в живота сега.
Ще вървя, само да излезе Мишан от кенефа.
Как е?
В такъв вид и подрастващ пубертет няма да те поиска.
Знаех, че така ще стане. Ето, премери. - Какво е това?
Света? - Само я премери.
Изглеждам като... Да прощава Господ. - Ало, тази ми е любимата рокля.
Как изобщо може да облечеш това. Айде де...
Лев Романович, вървете си. - Нали ти казах, че работи.
Идвай да свалиш от мен тази пошлост. Няма да посрещам писател с това.
Случайно разлях сок на роклята ти. - Света, какво правиш!?
Какво направи. Няма да ходя никъде. - Нямаш избор.
Не ми обръщай внимание не идвам при теб а при бегониите.
Никой не ви полива, милите.
Никой не се грижи за вас. - Здрасти, чуй каква бизнес идея имам.
След училище? Добре. Къде?
Добре. До после.
Валя, не ме чакай, ще закъснея.
Здравейте. Добър ден. - Добър ден.
Приятно е, че училището се придържа към съвременното.
Толкова се радвам, че вие, така де ние, и то толкова бързо.
И аз съм тук също... - Наистина е учителка по руски
и литература, но много се вълнува. - Малко съм нервна, да.
Да вървим в залата тогава. - Ами аз ви го доверявам напълно.
Приятна вечер. - Ами вие няма ли да дойдете?
Ами ако има въпроси към издателя? - Мерси. Свикнал съм да съм в сянка.
Добре, много жалко. Да вървим.
Когато свърши цялата тази тъпотия, започваме да ги гърмим тези работи.
Разбра ли? Затвори уста и кимай. - Ето я залата. Заповядайте.
Надявам се, че сте запознати с творчеството ми, както с Уикипедия?
Една секунда. Олег, какво си намислил отново?
Всичко е скромно, за разлика от някои. - Добре, остави ме сама да се оправям.
Оставам. Харесва ми, и писателят също. Любимият е.
Израстнах с неговото творчество. Боже, кого виждаме!
Виждам жив съученик. Здравейте, Алексей, Льоша, нали?
Фома, директорът на да го наречем пансиона. Защо не пляскаме?
Деца, на гости ни е забележителен писател. Жив класик, затова...
Виждаме, че е жив, не е мъртъв. Нали деца?
Нека аз продължа. Ще ви кажа, като човек, четящ творбите му,
и то не ги чета от вчера. Льоха наистина е много голем.
Много е добър, като Пушкин, даже по-добър,
защото Пушкин се скри, запълзя в Петербург.
А той устоя тук, на Урал. Давай, Льоха, продължавай сам.
Гледачка на животни, домашна помошница и почасова дъщеря.
40 идеи, и не струват. - Саня, не трябват 40, разбираш ли?
Трябва ти една, но сама да се продава, ето така.
Как да го измисля това ето така? - Измислих. Приложение за смартфон.
Минималнен влог, програмист, дизайн, фриленд пускаме в Стора и готово.
Остана само да измислим приложението. Кафе за Валентин,
не Ваня, а Валентин.
Сега се връщам.
Какво правиш тук? - Я, Саша, здравей.
Аз тук пиша комедия за геноцида.
Исках да помисля на тишина, вкъщи ти постоянно ме разсейваш.
Влязох в първото кафе и пак ти. - Първото!?
На 7 спирки с метрото. - Ами да.
Добре, чакай, че ми дойде музата. Сцена трета:
Денис изсипва на Мейвин кипяща киселина.
А Валя, на прибежки, си тръгва от кафето.
Затова колкото повече разбираш за живота,
толкова повече расте в теб общественото и намалява личното.
Това е накратко.
Имам въпрос. Извинявам се разбира се, професоре.
Въпросът е и за книгата ти, и за живота.
Винаги ли младите учителки не избират своите колеги,
учители или да речем даже директори, а вонящи бизнесмени.
Та си мислех,
че ако някой е влюбен в теб,
в смисъл наистина, прави всичко за теб.
Бъди с него, защо подксачаш само. - Може ли да се застъпя?
Акира не може да бъде повече с него. За нея Географ не се развива,
а само плува по течението. - Защо не го разбираше досега?
Не го разбираше, преди да омагьоса миризливия бизнесмен.
Защото Слушкин сам си е виновен. - Слушкин е виновен.
Разбира се, почети Льоха, там пише всичко. Слушкин живя за хората.
Живя и прави всичко за хората, за да им е добре на същите, нали?
Саша, разбирам. Отблъснах те, ти се ядоса и отиде при друг.
Но край вече, без геноцид. Идея за милиони имам за бизнеса ти.
Мустаката.
Загуби, плащай.
Облог! Идея за приложението.
Чуйте, хората са готови на всичко заради облог.
Някой измисля облог, пуска го в приложението и получава лайкове.
Ако го изпълни и го докаже с видео, - Печели всичи лайкове.
Ще направим таблица с участнците.
И ще го наречем Пари. - Челендж (Предизвикателство).
Разбирам, че още не си много наясно политически,
но Пари е много по-добре от гледна точка на импорта на заместване. Ясно?
И изобщо всичко ще се превърне в нашия семеен бизнес.
Ти къде се буташ? Два дни ме игнорираш.
Хайде без караници, приятели. Идеята е супер, да я разработим.
Написал го е той Льоха, че мацките,
постоянно търсят приключения.
Не мацки, а жени. И жената през целия си живот търси един единствен мъж.
Нормален, човечен мъж. Нормален... - Почакайте малко.
Географ не е единсвеният ми роман. Имам и други книги.
Правилно, ученици. Алексей Викторович има много други книги. "Йобург",
"Блудо (развратница) и Мудо" - Знам една Блудо, която хвана Мудо.
Ти си Мудо.
Сега ще кажеш, че не се тряска с него в Испания.
Никъде не съм се тряскала.
Ами добре, благодаря. Благодаря за горещата дискусия.
Виждате ли какви емоции. Това е най-голямата награда за автора.
Да докосне сърцето и да ви накара да се замислите.
Не са се тряскали с него. Значи той е "развозвач".
Държахте се като малко момиче.
Веднага разбрах, че Иванов е само предлог, но пак го доведох.
И очаквах съвсем друга ответна реакция. Със сигурност не и това.
Вулгарен спор.
Просто се тревожа, че още нищо не е имало между нас.
Ами ако изобщо не виждате бъдеще за нас?
Ако не виждах, щях да мина направо на леглото.
Уважавам ви и исках сама да вземете това решение.
Следващия път просто го кажете. Много по-лесно е от това,
да викате пред учениците, че "не сме се тряскали" в Испания.
Да отидем у вас.
Просто го казвам.
Псих. И в танк пак си е Псих. - Какво ще кажеш за следващото ниво?
Сега чичо Псих ще ти покаже как лекува душевни рани. Скачай.
Мишан също идва. Беше много добър днес.
Аз също добре се справих, всички сме много добри днес.
Нямам думи аз намерих БТР-а, а всички сме много добри.
Добре, скачай.
Вземи, брато.
Как е? - Пълен напред!