Заключиха я твоята Лена. Никой не успя да си вземе парите.
На Куция жена му арестуваха. Направо е бесен.
Постоянно идваше някакъв помощник. - Искам копие на документите.
Дай го на Куция, сега е готов на всичко. - Никита ни е на гости.
Ела да видим презентация е направил. - Това приложение е ново.
Извинете, младежо, места няма.
Саша. Обещай ми, че когато си готова за отношения,
ще опитаме отново. - Заставам пред Путин и какво?
Всичко е на Маркиз дьо Карабас. - Всичко е взаимосвързано.
Има светлина. Всичко си пасва.
Примерно такава е схемата. В неправилна форма е,
защото свършиха кабърчетата. Сферата е главният.
А тези отстрани са главните лица, замесени в кръга.
В тази вселена само две ООД-та
са взаимодействали с всички останали. Значи едното е прибрало всички пари.
Добре, Фома изслушах го. Нищо не разбрах. Безполезен е.
Ти си без-по-ле-зен. - Защо увърташ толкова, Мишан?
Конкретно кое е източило парите? - Прочетох интересна книга в затвора.
Всички четяха Достоевски, аз реших да чета информатика.
Това е примитивен двуизмерен масив. Едната компания е на Лена,
а другата не, или обратното, или и двете не са, но водят към нея.
Или така, или иначе, или трето, или пето.
Синоптиците са по-конкретни. Фома? - Да пийнем по един чай.
Сядайте, джентълмени, направих си ВИП.
В ъгъла е, за да не бие на очи. - Нарисувах ти го, за да разбереш.
Мерси, Маня. Почерпи се, Мишан, с директорски чай.
Да видиш как е тук при нас. Какво, загря ли?
Какво да загрявам? Детска схема, просто сложно нарисувана.
Не е имало никакъв план, както ти казах. Отново - безполезен си.
Алексей Алексеевич, както е казал класикът, като плюеш, обоснови се.
Сега ще ти обясня да ме разбереш. Всички пари на Мамай Лена е превела
или тук, или тук. И после в офшорка. Сега трябва да разберем коя коя е.
И как да разберем? - Помниш ли през 95-та?
По накратко. - Как да намериш изрод в Москва?
И ми светна: Защо аз да го търся?
Отмъкна им класиката. Толкова години беше семейна.
Но ти поиска 20 зелени в обявата, как да не я взема.
Отвори багажника.
Не иска ли? Трябва да го натиснеш тук.
Скачай.
Намерил си го и какво? - Как какво?
Ще изпратим на двете фирми примамливи предложения,
много изкушаващи, да не се откажат. И ще ги подпишем:
От олигарха Олег Фомин. - Алексей, глупав ли си.
Лена знае името ми, веднага ще зацепи. - Точно така трябва.
Ще зацепи и няма да отговори.
Който не отговори, е Лена, който отговори е чист. Гений, дай пет.
Схемата е моя и работи, работи и толкова.
Да отидем в клуба да изпратим предложението.
Да вървим, ще обсъдим плана по пътя.
Саша, като натискаш "обнови", няма да получиш пари.
Цяла нощ наблюдавах KickStarter, имаме само 4 сваляния.
Може би това е само знак, че бизнесът не е за теб.
И трябва да станеш домакиня.
И да се скриеш зад гърба на истински мъж.
Нали говорихме, без такива намеци. - Исках да се убедя, че си готова
да стигнеш докрай. И за да докажа,
че винаги държа на обещанията си...
И за да докажа, че винаги държа на обещанията си.
За да докажа...
Повиках трети.
Е, отборът отново в пълен състав.
Превод по слух и субтитри kotaraka_eek Приятно гледане!
Уважаеми собственик, искаме да Ви предложим да закупим акции
от вашето ООД "Сириус Лайт", по оферта, направена от вас. Фомин О. Е.
Чети.
Уважаеми собственик, искаме да Ви предложим да закупим акции...
Предложение за покупка на акции на "О плюс".
От ООД "Фламинго" представлявано от Фомин Олег.
Какво е това? - Факс.
Сигурни ли сте, че факсът е достоен за олигарха Фомин.
Не се прави на умен. Всеки има електронна поща, а факсът,
показва, че всичко е сериозно. - Хвърлихме въдиците, сега чакаме.
Чакаме.
Някой иска да купи компанията ми. - Продайте я по-скъпо.
И без това не работи. - Млъкни, Степашка самоубиеца.
Добре, знам кой е този човек.
Това е Леначка Белова. - Нали е на свобода?
А как ме е намерил? Иска да ме измами?
Този глупак е решил, че ще клъвна на това.
Да ти приличам на ненормална? - Работихме заедно,
чрез нея прахме пари. Значи всичко това са тръжни документи
на други компании. Тези документи са улики, а от уликите се избавяме.
Бос, не разбирам... - Всички да млъкнат!
Всичко свърши, започва играта сега. Ще й покажа на Лена 92-ра.
Такава ламбада ще ми танцува в скута, че свят ще й се завие.
Къде ми е бронирато куфарче? - И какво ще правим?
Нищо не отговаряй. Факс!? Защо не пратиха телеграма.
Значи така, Никита, нужни са ни парите на баща ти.
Тогава се обърнете към него. Това е нашият бизнес, сами да си изкараме.
Добре, Гугъл, как да изкараме 7 бона за един ден?
Не, не.
Пълна глупост.
Не, не...
Можем да вземем спестяванията за погребението на дядо ми.
Имам прасенце касичка.
Няма да стане, спестяванията му са ограничени до размера на свиня.
Татко слагаше по 500 евро на месец.
Ето това наричам бащин капитал.
И къде е тази касичка? - В стария ни дом, но той е запечатан.
От къде си научила тези номера? - Когато татко ме наказваше,
това беше пътят ми към свободата.
Глупаво и несериозно отношение към операцията. Закъсняхме с 1:07,
вече 08.
Ще трябва да компенсираме загубеното време. Движим се бързо.
Примерно така.
Защо аз? - Факсът е твой.
Но олигархът Фома си ти. - Слушай, Алексей...
Ало?
Една секунда, моля.
Казаха, че са съгласни и искат да се срещнат с Елена Андреевна.
Така значи, предупреждават ни, че и Лена ще е там.
А защо ни предупреждават? - А защо изобщо се обадиха?
Ще ти пратят главорези накрая. Уреди срещата на познато място,
със сигурен път за бягство. - Сега, сега. Мисли, мисли.
Слушайте, не мисля, че дълго още ще слушат това.
Не ни притискай психически, Мишан. Кажи им, че сме съглсани.
Ще уточним мястото и времето по-късно.
Правя се, че не разбирам, че тя разбира, че Лена знае...
че аз... Мамка му. Как се размотава този двуизмерен план.
Мамка му. - Какво има?
Новите собственици.
Добре, какво е това?
Висеше в кабинета на татко.
Тате не разбираше защо постоянно имаше салата в устата на елена.
А аз като малка го хранех. Мислех, че ако храня главата, ще порасне тяло.
И че ще си имам цял елен.
Нали ви казах? Нали ви казах?
Какво ще правим сега? - Знам какво да не правим.
Можем да не следваме плана и да не говорим.
Каква съм глупачка. В каквото и да се забъркам - се обърква.
Само проблеми и проблеми. Цялата съм ходещ проблем.
Не, проблем звучи много виновно. Да го наречем приключение.
Какво приключение само.
Може да се предадем? Ще поема цялата вина.
Мамка му, аз трябваше да го кажа.
Чакат. - Чакат.
Значи така, Псих. Трябват патлаци. Патлаци и място.
Доброто старо насилие. - Никакво насилие.
Така преговаряме, с патлаци.
Ало, какво спориш и се хилиш, сякаш си най-умният?
Ще намеря патлаци, брат, спокойно - И офис. И офис.
И офис. Какво се хилиш, бе? Истинският приятел е полезен.
А безполезният не е приятел. Сега ще уредя всичко.
Парамонов тук ли е?
Споко, Парамонов, сега ще продължите още поне за три часа.
И то за сметка на заведението, ясно? - Колко!?
Трябва да взема сина от детска. - Каза, че имаш готин офис?
Ще ми го заемеш ли за три часа? - Как беше последният мач?
Да, добре. Кажи им, че съм футболист, а не актьор.
Не се снимам в тъпи, комедийни сериали за реклама.
Дреме ми за какви пари. Зает съм.
Чуй автобиографията ми. Цял живот на терена.
Добре, сега ще дойда и ще ми разкажеш.
Какво е това смрадливо място?
А говори на жените, че офисът му е по-луксозен от този на "Руснефт".
Ние няма да водим жени тук, Алексеевич, а ще вършим работа.
Мишан, пробвай да отвориш прозореца.
Ако такова да избягаме през козирката. Раздай, Алексей Алексеевич, оръжията.
Заповядай.
Мишан, искаш ли граната?
А съм за мирно решение на въпроса. - Кажи, че те е шубе. Шубе те е, нали?
Признай. Кажи "Шубе ме е". - Слушай, Алексей Алексеевич,
каква граната!? Няма да правим военен преврат, а за сплашване само.
Мишан, важна задача. Вземи торбата
и ни чакай до козирката, ако нещо да ни прикриеш.
Да намерим касичката бързо.
Не усложнявай положението ни. - Намерих я.
Да. Да изчезваме.
Кои сте вие? - Ние сме...
...фанатични фенове.
Да, да?
Фома!?
Ти да видиш, Анатоли!?
Усмихни се, сега ще излети пиленце.
Да речем, че директорът те е повикал при себе си, Анатоли.
Започваме урок по превъзпитаване. Не знаехте ли, че е лошо да се лъже.
Не съм лъгал.
Как да не си? Излиза, че не си работил за Лена, и сега пак си започнал?
Аз? Вие работите за Лена. - Ама че глупаво оправдание.
Не на нас тия, дебел. Къде е Лена? - Не знам.
Тогава да предприемем крайни мерки на педагогическото възпитание.
И аз печеля. - Равен.
Съгласен.
Какво беше това? - Мисля, че сигналът.
Защо стоим, напред!
Някъде сгрешихме със схемата, Алексей Алексеевич.
Анатоли? Може ли по-тихо да стенеш?
Вбесява ме гадината.
Какво, Куц, домъчня ти за старото време. Реши да се върнеш при Лена?
Не, Фома, ти работиш за Лена. - РаботЕХ. Минало свършено.
Дреме ми. Ако не искате да оцветите стените с вътрешностите си,
оръжието на земята! - Вие го хвърлете!
Долу! - Извинете.
Няма нищо. - Оръжието на земята!
А ти пък кой си? - Аз ли?
Будиста, а при будистите е прието да се правят символични подаръци.
А сега всички заедно: "Оооом".
Оооом
Усещате ли как спада напрежението?
Сега, когато целият негативизъм е концентриран на едно място,
Може ли да поговорим? Фома?
Искаше да питаш нещо този човек?
Куц, какво правиш тук?
Исках да намеря Леначка. - Но не работиш за Лена?
Не. - Как така?
Получават се малки разминавания така.
Ти не работиш, аз не работИШ. Както и да е, благодаря ти, Мишан,
че разведри обстановката. Господа,
предлагам да обсъдим възникналите проблеми,
на въздух и без гранати. Ако не възразявате?
Да вървим, да, навън.
Алексей Алексеевич, да вървим.
Дръж, мисля, че е твое.
Отче наш, Ти, който си на небесата...
Инертна е, активира се само при удар.
Нали ви казвам, живяхме тук с татко, той умря, и нищо не ми остана от него,
освен тези неща. - Ще плъзнат тук всякакви тийнейджъри,
ще почнат да ми изчезват гащите. - Не разбирам нас ли не харесвате
или принципно мразите деца? - Вие не сте деца, а крадци.
Викам полиция. - Провървя ви, само затвор ви чака.
А аз трябва да говоря и с дядо. - Искате да издадете автобиография?
Баща ми е издател, достатъчно известен.
Дайте да му звънна и всичко ще уредя.
Обади се.
Чакай, дай на мен. Знам кой ще ни помогне със сигурност.
Предупредих те. Предупредих те, Куц.
Лена е твар неземна, ти се правеше на важен.
Сега искам да ми опишеш всичко. Кое, къде, кога изчезва. Прати го на факса.
Защо? - Мисля да се срещна с уважаван човек,
може да му кажа добра дума за теб. - От твоите загадки ме боли главата.
Да? - Пиши факса.
Добре, запиши го.
Стой мирна, сега идвам.
Джентълмени, излезе една работа.
Дали да не изпуснем насъбралия се адреналин?
Момчета, купих тази къща на майтап. Имам приятел Мамай.
А вашия Мамай изобщо не го познавам. - Какво мигате само?
Насадихте ли се? Ти какво търсиш тук? - Той ми е приятел.
Какъв приятел. - А вие?
Спасявам деца през почивката. Хоби ми е. Изчезвайте. Валя, бързо.
Хайде, Валя.
Значи така първо ти чупим копитата. - Ясно ли ти е, бе?
Що не си толкова смел на терена?
Кое да ти прострелям първо? - Няма значение, вече ще танцува,
ще стане озеленител. - Господа, господа.
Неловко е, национал е. Да не си навличаме грях на душите.
Фома, за какво идвахме? Трябва да го накажем.
Недейте. - Трябва.
Санин, трябва.
Нищо лично, Саня. Ще прекараш деня сам,
тамън ще излекуваш колената.
И автограф за сина даде.
За Псих младши
Слава на санкциите. Събрахме нужната сума в рубли.
Мерси. - За какво? Не смъкнах аз курса.
За това, че не се панира, като мен. - Тогава и аз ти благодаря.
За приключението.
Не, наистина. Занимавам се с всевъзможни неща,
само за нови впечатления, а днес бяха най-силните досега.
Ненормален адреналин. - Така ли?
Така. - Точно това целях.
Звучи глупаво, но всичко с теб ми е толкова лесно.
Разбираш ме с поло... - ...вин дума.
Господа, сънувах прекрасен сън за прекрасното ни бъдеще.
Сменили сте еврата. Достатъчно ли са? - Да.
Точно както в съня. Само че там един от нас
остана парализиран. Но ние със Саша се грижехме добре за него.
Познаваш ли го? - Да.
Как ме намери? - Не съм те търсил.
Просто се върнах в дома си.
Радвам се, че не си го продала.
Мислех, че си в Индия или в затвора. - Фома ме измъкна.
Фома!? Ти си с него!?
Кажи-речи. - Познати ли сте? Той ли те прати?
Прекалено много въпроси. А аз искам да ти задам само един.
Така се получи, не исках да те предам, но нямах друг избор. Мога...
...да възмездя неудобствата ти. - Въпросът е прост.
Още ли ме обичаш?
Да. Разбира се.