Реших, че имате среща тук. Цуни-гуни. - Правилно сте решил.
Ето ключовете. Заминавам за дълго. - Тогава може да се преместя по-късно.
Исках да наглеждаш Никита. - Ще използваме положението на Саша,
за да закачим плакат пред училището. - Не, не не.
Най-много да е изкълчена.
Може да я гипсираме все пак. - Имаш ли мъжка гордост?
Тя е с друг и ти можеш да си с друга. - Женската ласка ще ти помогне
да се успокоиш. - Ти си една... пропорционална.
Превод по слух и субтитри kotaraka_eek Приятно гледане!
Папай, папай. - Какво стърчиш?
Държа се добре.
Сядай тогава на косматите колена на Дядо Мраз.
Да си поискаш подарък.
Мислех си, че ти постояно идваш и си отиваш.
Харесва ли ти тук? - На мен ли?
Уютна хралупа, така де апартамент.
Купих ти подаръци, за да не бързаш за никъде.
За да знаеш, че моят дом е и твой дом.
Трябва да тръгвам на работа. - Така ли?
Много съм вързана. - Горещо.
Сваляй гащите бързо. - Горещо. Какви гащи да свалям?
Няма време тръгвам на работа. - Само да ги изплакна, сериозно.
Ритуся, казвам ти, че мъжете са плашливи същества.
Страх ги е от бързите промени и премествания.
Какво толкова, нахраних те, изпрах те.
Време е и ти да направиш крачка.
Как е учителят на годината? - Опитвам се да напиша увода
за конкурса, и забих.
Нищо не ми идва в главата. Какъв парадокс.
Учител по литература не може да напише съчинение.
Бих могъл да ти пратя литературни роби, но мисля, че всички за заети.
Подай ми солта.
Не е заради конкурса, нали? - Не, всичко е наред, само...
...тази шега, че не си до мен, ме подсеща, че не си до мен.
Жалко, исках да те развеселя, преди лошата новина.
А шегата за солта ще се повтаря. - Тоест не се връщаш утре?
Добре, всичко е наред.
Голямо момиче съм, ще се справя.
Само, моля те, измисли нови шеги. - Обещавам.
Ела насам. - Довиждане.
300 хиляди гледания.
Повече от каскадите на пристанището. А не беше сложно да падна така.
Извънредна ситуация! Без секретарката, ученическият президент пие кафе сам.
Струваше си да пострадам заради този интерес.
Саша?
Извинявай. Валюш, как се чувстваш?
Когато ти се грижиш за мен направо чувам, чувам как зарастват костите.
Чудесно, значи отивам на работа. - Саша, ами упражненията за пръсти?
Няма да се бавя, а и имаш телефон. - Саша, ако загубя съзнание,
телефонът няма да викне линейката. - Малко се уморих да се грижа за теб.
Разбирам те, трудно е да правиш нещо необичайно.
Аз отдавна се грижа за теб, в началото беше трудно.
Ще ти направя чай.
Обичам голите закуски. - А къде е овесената каша?
Можете да не се обличате. За малко съм.
Брато, нали всяка вечер пишеш, че ще спиш при Рита.
Може да се преместя при нея за малко. - Стига глупости.
Защо, Псих? Не чакам да дойде нова любов.
Рите ме гледа, сякаш съм инвалид.
Гледай само да не пуснеш корени там. - Нека пусне.
Ще станем приятелски семейства. Кога ще ни запознаеш?
Не обичам много много да излагам на показ личния си живот.
Ще се срещнем все някога. Например в Третяковския музей.
Опиши ни я поне. Красива ли е, не е ли?
Не мога да кажа, че е голяма красавица.
Но е забележима жена, няма да се изгуби в тълпата.
Защо се срамуваш тогава? Криеш я от приятели.
Стига глупости.
Добре, да излезем днес на ресторант.
Само че без да прекаляваме, да не се събудим четиримата. Помниш...
Забравих да взема нещо.
Ясно ми е, че ме манипулира. Но какво да направя?
Тогава търпи да те прави на глупачка чак до смъртта му.
Добре, ето инструкции сега бягаш от там, ще ти пратя адрес.
И идваш да гледаме филм. - Да гледаме филм или ще видим. Филм?
Ритуся, дойде време да те представя като официален собственик на Фома.
Хайде, Пепеляшке, приготви се. Тиквата идва в 6 отиваме в салон за красота.
След това отиваме направо на бала. До после.
Олег, имаме сериозен проблем с конкурса.
Смених си веднъж гащите днес. Говори? - Вдругиден е конкурсният съвет.
Продължавай да уточняваш. - Участниците сядат на кръгла маса,
говорят за себе си и за проблемите на образованието.
И какво? - Не мога.
Защото? - Защото главата ми е празна.
Какви са тези навици да правиш от мухата слон?
Не се тревожи имам решение. Предлагам да се откажа?
За да не се позоря. - Отказват се слабите.
Но уви. Можете да се избавите от участта си. Татяна Савовна,
на вашите години много ви провървя, че срещнахте в житейския си път човек,
който решава проблеми. Затова не се отчайваме.
Дигаме си задника и след две минути
се срещаме в столовата да решим проблема. Времето тече.
Ритуся, няма да мога да те взема. Форс мажорни обстоятелства.
Сама отиди в салона, Фома ще плати всичко. Край, отбой.
Отивам до магазина. Какви бисквити искаш, шоколадови или обикновени.
Никакви. В смисъл имаме домашни, не трябва да ходиш никъде.
Това е предлог. Искам да остана сама. Ще се оправиш и сам за няколко часа.
Тя се съпротивлява, но героят Вел не мисли да се предава.
Той измисля храбър план, чрез който да предизвика цялата жалост на Саша.
Саша спокойно се разхожда, когато емемесът пронизва съвеста й.
Не се припада без причина. Какво ти е? Вел мълчи дълго и многозачително.
После заявява че има тежко заболяване. Страшно латинско название.
Мога ли да помогна? След драматична пауза героят признава.
Не знам. Бих направила всичко. че лекарите виждат само един начин
той да живее. Капанът хлопва и Саша остава с Вел завинаги.
Трябва да изброя достоинствата си, талантите си.
Добре, казвай, ще ги запиша. - Нямам нито едното.
Какви ги дрънкаш, Танюш. Искаш ли да викна познат журналист?
Прави приказни некролози направо. - Мерси, разбира се,
но аз не заслужавам хубав некролог. - Ето една игра.
Ти назоваваш минусите си, а аз плюсовете ти. На бас, че ще спечеля.
Ненадеждна. - Ненадеждна - минус.
Весела, засмяна, забавна. - Това са синоними за едно и също.
Танюша, моля те, мога да продължа до безкрай. Умна, красива,
копринена кожа, хубав нос, красиви ноздри.
Златиста коса, бели зъби, като на акула.
Аз съм личната ти спасителна армия.
Мамка му, имам излизане довечера.
Ще изляза по-рано, няма да се засечем.
Няма да се засечем. Преместих се извън града при Сергей за постоянно.
Какви химикалки правят само. Преди имаше с голи мацки.
А сега са стъклени.
И аз живея извън града.
Недалеч, намерих си такова, жена.
Радвам се за теб. - И аз за теб.
Добре, имаме начало вече.
Напиши тук всичко, просто напиши.
Как беше при Елвира и как сега разцъфна този Садом.
Довиждане. - Да.
Сега ще дойде красавицата ми и тръгваме.
Да не си монахиня? - В смисъл?
Разкопчай още няколко копчета. - Защо?
Да не мислиш, че това е само среща? Това е мерене на пантофи.
Да видим чие съкровище е по-добро. Не трябва да губим, Поля.
Точно така.
Какво мислиш? - Става.
Като на бала.
Както се казва: Сит даун, плис.
Ами запознай се, орисаната ми, маргаритке моя.
Познаваме се. Да. - Ти да видиш.
Засичали сме се в Третяковския музей. - Приятелят ми - Психа. Без грешка.
Винаги ще те подкрепи. Нали? - Да.
А това е Поля.
Поля, закопчай копчето, може и две. - Добре, да вървим.
Тръгваме, разбира се.
Татяна Савовна, какви са плановете за вечерта?
Ще работя до три, после ще се разстроя и ще отида да си легна.
Ако вие, млади човече, имате предвид нещо по-интересно, мога да го чуя.
Имам билети за Денис Мацуев. - За един човек?
Всъщност имам среща, за това... - Да, разбира се.
Тъкмо ще се разсея. Само един въпрос. Сигурно баща ти ти е говорил вече.
За контрацепцията? - Да.
Не. За тази цел също нае друг да го направи.
Добре, нямам повече въпроси. Голямо момче си.
За това имаш два часа и половина. - Мерси.
Саша!? Здравей. - Татяна Савовна!?
Не идваш ли при мен? - Не, а вие да не би...
Да не би да живея тук? Тук живея някак си.
Радвам се, че се видяхме. Знаете ли къде е видеозалата?
Там.
Какво да правим, приятели? Какво ще правим, пичове?
Сетих се, че съм гледала Мацуев, а тук дават нещо ново и интересно.
Знаете ли, Татяна Савовна, този филм е предимно младежки.
Бих ви посъветвал да се разходите по учителски.
Да, знам, гледала съм го този филм. Саша може ли да поговорим.
Така ли? Добре.
Тогава тук. Не те ли притеснява възрастовата разлика?
Ако вие бяхте на нашите години, баща ми щеше да е на 19, а вие...
...19 минус 24, тоест минус 5.
Вас това не ви притеснява, засега мен също.
Да. Да, но това е различно.
Само гледаме филм. Категорията му е 14+
Той е на 16, а аз на 19.
Случи се нещо страшно. Не знам докога ще остана в съзна...
Добре, Никита, ще си вървя. Нещо ми се загуби нагласата.
Саша, почакай.
Ти нахлу в живота ми неканен,
и промени цялата реалност.
Фомушка, може да ти донеса още нещо? Или да поръчам?
Да, зайче, коняче, моняче.
Слушай, брато, направих въздушно разузнаване.
Има много уважавани хора придружавани от жени, които далеч не са красавици.
Така че не се спичай. - Мерси, успокои ме, Псих.
Супер си. - О, Боже, какъв мъж...
С такива като Поля също не е лесно.
Те се радват, когато ги запят. Законът на джунглата.
Или ти гониш самката, или тя теб.
Ще отида да разкарам все пак този сваляч.
Какво търсиш тук? Дърпай, айде.
Здравейте всички. Искам да посветя тази песен
на любимия си. Фомушка, за теб.
Извинете, момичета, но той наистина е най-добрият.
Събирам срещите и дните ни сякаш на конец,
толкова дълго. Опитвам се да забравя,
но всеки нов опит пробожда ме сякаш с игла.
Подреждам всички мечти по местата им, по-силни нерви, по-малко вяра,
ден след ден ме гори огин.
Всички мисли са само и единствено за него, само за него.
А за него ще се кача на небето,
аз за него ще скоча в пропаст,
аз заради него прощавай, гордост.
Аз за него, единствено за него.
Саша, парализиран съм, само ръката, с която пиша остана, не знам докога.
Не ме захвърляй в този фаянсов саркофаг, Саша!
Валя, тук ли си?
Валя? - Каквото и да прави, време е да спре.
Този път наистина е счупена. - Този път!?
Ами да. За предния гипс сам пожела.
Ще го сваля. - Нали сам е пожелал. Оставете го.
Рита, мерси за вечерта. Беше хубава и песента също.
Даже много хубава. Сега ще ти викна такси.
Чакай, няма ли да си ходим заедно? - Рита, Рита.
Ти си много добра жена, добра си. Супер ми е, че си до мен.
Но причината е в мен, не съм готов за отношения.
Разбери ме. Хората се срещат и разделят, случва се.
Просто не се получи. Хайде сега без сръдни, става ли?
Ще ти дрънна.
Ще ти пратя есемес.
Няма да ми пишеш. - Не ме забравяй.
Къде е Рита? - Отплува в страната на самотата.
Глупак, самият ти живееш там.
Тя толкова те обича, а ти? - Махнете ми се от главата вече.
На караоке ли сме или какво?
Пее ми се.
Помниш ли в степта голяма хей, хей, хей!
как избра сам коня своя.
Твоят последен кон, дявол и огън,
за тебе винаги беше готов за бой.
Помниш ли как те обичаше, хей, хей, хей!
Гордо под теб ходеше, хей, хей, хей!
Как от ръцете твои, ядеше хляб и сол,
Беше в битките безнадежно смел.
Есаул, Есаул, защо захвърли коня си?
Да го застреля не можа твоята ръка.
Есаул, Есаул, ти предаде страната
и коня си...
И твоят кон, но под чуждо седло, как можа...
Излизай, Пепеляшке, оттук аз поемам. Излизай, ти казвам.
Мерси.
Искаше съвместни планове? Искаше да живееш с мен?
Разбери, не може да се живее с мен, не съм добър човек.
Представи си само, ще се прибирам веднъж седмично, пиян, мръсен, вонящ.
Със синини по гърба. Такъв живот ли искаш?
Да? - Съгласна съм.
Звънкай на журналиста да ми прави некролог. Умрях, като учител.
Идвам.
Тук е красиво.
Ледена е.
Събличай се.
Виждаш ли колко си напрегната, Танюш, не разбираш шегите вече.
Защото вече цялата си се сковала от напрежение.
Много негативизъм си събрала, трябва да го изхвърлиш.
Трябва да се навикаш, викай. - Глупаво звучи.
А! - Б. А.
Все едно жаба крякна.
Добре.
Да се прибираме вкъщи.
Полудя ли. - Виждаш ли?
С пълна сила. - Да.
Добре, навиках се. Дай ръка.
Помогни ми да изляза.
Ако учителят се разболее, ти ще си виновен.
Не се оплаквай.
Ако се разболееш, ще дойда, както преди.
Ще те омотая цялата с горчичник.
И 3 литрова вендуза на гърба ще ти сложа.
Ще тръгвам.
Кажи го отново, повтори го много бавно,
кажи го, сякаш го мислиш.