Досега в "Обадете се на Сол"… - Последните две нощи чувам изстрели.
С Кейли се махате оттук.
$50000, но пистолетът е бил твой.
Ако търсиш промяна, в "Шуайкарт и Кокли" ще се радваме
да се възползваме от таланта ти. - Нямам оплаквания от ЕйчЕйчЕм.
Постъпи в "Дейвис и Мейн" заради мен. - Постъпих, защото беше правилно.
Получих каквото исках. И ти можеш да имаш каквото искаш.
Какво по-хубаво от това? - Какво по-хубаво?
Джими, докъде стигна с метенето?
Напредвам, тате.
Здравейте, как сте? - Здравейте, сър.
Надявах се да ми помогнете… - С какво?
Ами… сутринта отидох с колата до града. Обикновено ходя с влака,
но страшно бързах да взема лекарство за сина ми, Фреди.
Той страда от епилепсия.
Сутринта припадна, а като го вдигнахме бутна шишето с лекарството
от ръката на жена ми и… бам - огромна локва.
Ужасно. - Та, с две думи, отидох до града
купих лекарство с последните си пари,
и колата се развали. - О, Боже, това направо е…
Така е. Злото не идва само, а?
Прегледах свещите, обаче не, не пали.
Както и да е, безпокоя се,
че Фреди отново ще припадне, докато му занеса лекарството.
Та, ако ми помогнете, ще съм ви много благодарен.
Ами, ще дойда да погледна колата ви. Може би просто е изгоряла свещ.
Имам цяла кутия свещи в склада. - Благодаря, оценявам го,
но ако можете да отделите $5,
бих предпочел да хвана такси, вместо да рискувам с тая барака.
Аха, $5. - Ако не ви затруднява.
Да, добре.
Тате, ела насам! Ела насам!
Тате… това е измама, същата като миналата седмица.
Всеки измамник в града знае, че тук лесно ще получи някой долар.
Измамник? Къде научи тази дума? - Тате, историята му издиша.
Даже сигурно няма син. Той те мами.
Джими… ами ако грешиш? - Знаете ли какво?
Съжалявам за безпокойството. Ще се разкарам. Не искам…
Не, не, не. - Тате…
Не ме безпокоите. Стига. Ето, вземете.
Тези $10 са за вас. - Сър, вие сте…
Това е… много щедро. - Не, и знаете ли какво?
Отивам отзад да намеря свещите. Може би ще успеем да я запалим, нали?
Хайде, Джими, застани на касата. А аз ще се върна след минутка, нали?
Колко струва стек "Куул"? - 4 кинта.
Добре, дай един стек. - Първо парите.
Дай ми два стека.
Свещите са някъде тук. Само още минутка, става ли?
Хайде де.
Има вълци и овце в този свят, момче.
Вълци и овце… от теб зависи от кои ще бъдеш.
Почакайте, само…
Така, намерих… Тръгна ли си?
Скоро ли излезе?
Сър!
"Обадете се на Сол" 02х07 Надуваем
Дано не ти преча. - О, здрасти. Извинявай. Готов ли си?
Хайде, да свършваме с това.
Благодаря, че ни приехте. Не искаме да ви бавим,
затова ще карам направо.
Съжалявам да ви уведомя, че след дълъг размисъл,
г-н Ърмънтраут си коригира леко показанията.
Леко? - Мъничко.
Съвестта му повече не му позволява да твърди,
че намереният пистолет принадлежи на Туко Саламанка.
А чий е тогава? - Кой знае?
Знаете ли колко са в Албукърки? Нещо средно между броя на кроталите
и броят на песъчинките. Тоест, много. - Ваш ли е пистолетът, г-н Ърмънтраут?
Не, той не твърди това. - Може ли да го чуем от него?
Пистолетът не беше на Саламанка. Само това знам.
Казахте, че бил негов. Че Саламанка го извадил и насочил към вас.
Но не беше така. - Защо променихте версията си?
По съвест. - Има едни отпечатъци по пистолета,
тези на Саламанка. Откъде са дошли ако не е негов?
Клиентът ми няма как да знае, нали? Той не е криминалист.
Кой знае? Може да е изпаднал от клюна на прелитаща птица,
г-н Саламанка го е хванал и се е опитал да го изхвърли. Има безброй варианти.
Саламанка заплаши ли ви, г-н Ърмънтраут? Искаме той да лежи с години.
Пистолетът ще свърши това, знаете го. Ще му станете жертва втори път?!
Забравете за пистолета, ясно? Той не е на Саламанка.
Ако го представите като улика, г-н Ърмънтраут ще съдейства
на защитата и ще коригира показанията категорично и недвусмислено.
Заплаши ли ви или ви плати? - Хей! Добре, край. Приключихме.
Тръгваме си.
Постъпваш правилно. Тоя Саламанка… е маниак.
Аз самият имах… сблъсък с него.
Не исках да ти го казвам, заради конфликт на интереси,
и т.н, но да, той е луд.
Дотолкова, че ме беше овързал в пустинята
с пистолет в челото ми. Строши краката на две момчета пред очите ми.
Ако не бях го разубедил, сигурно щеше…
Ще ти спестя кървавите детайли, но беше сделка и половина,
такова нещо не се забравя.
И защо ми разправяш това? - Не бъди твърде строг със себе си.
Благоразумието е добрата половина на смелостта. И аз бих постъпил така.
Ей, днес аз черпя, без такса.
Не се качвай.
И ми прати сметката.
Неблагодарник.
Здрасти, Джими. - Каза ли вече на Хауърд?
Сега не мога да говоря. - Не си му казала.
Не съм и няма да му кажа, докато нямам нищо черно на бяло.
Кога ще получиш офертата? - Предполагам следващият четвъртък,
след интервюто с партньорите. - Просто формалност, нали?
Общо взето. Надявам се. - Какво мислиш ще ти предложат?
В смисъл, грубо. - Ами, не колкото на теб
в Дейвис и Мейн, но ще ме направят партньор до две години,
а в ЕйчЕйчЕм може би никога. - Не е зле.
Да, и студентския заем. - Колко останаха, два бона?
Де да беше. Трябваше да плащам всичко при заплата на разносвач.
Остават около $15,000. - Леле. Шуайкарт те иска отчаяно, а?
Ама, Джими, трябвам ли ти за нещо? - Не, не. Исках само да те чуя.
Ще се видим по-късно, става ли? - Ако си послушен. Чао.
Омар, къде си?
Омар, ще бъдеш ли така добър да запишеш едно писмо?
"Скъпи Клифърд…" Не, прекалено е.
"Уважаеми Клиф…" Какво ще кажеш, Клифърд или Клиф?
Не… Зависи за какво е писмото. - Добре. Ти избери.
"Уважаеми…" каквото там избереш. Нов ред,
"Сърцето ми е натежало…" Не, звучи като заболяване.
Да кажем така: "С натежало сърце…", нали?
"С натежало сърце подавам оставката си
от "Дейвис и Мейн". "Подавам" е по-добре от "връчвам", нали?
Оставка?! - Да, сър.
И така, "подавам" бла, бла, бла, "от Дейвис и Мейн.
Бяха… едни от най-удовлетворяващите професионално дни в живота ми"
Какво има? Смяташ, че е твърде надуто ли?
Не… просто не съм осъзнавал колко нещастен сте се чувствал тук.
Не нещастен, по същество. По-скоро… не бях щастлив.
Нямах представа. - Ти нямаш вина… приятелю.
Просто… - Ти си върхът. Докъде бяхме стигнали?
Просто… работил сте усилено, за да стигнете дотук,
и се отказвате от куп неща, в смисъл, придобивки и прочие.
Да. Апартаментът е… Да.
Колата също. Общо взето… колата е доста добра.
Както и бонусът… - Бонусът е усвоен.
Дадоха ми чека. Ще задържа бонуса. - Не и ако напуснете.
Преди определен период, при вас мисля, че е година,
сте длъжен да върнете парите.
Това е…
Да…
Да, пише го ето тук.
Да.
Омар…
… цялото това с подаването на оставка
Не го мислех, нито дума от него. Аз…
… толкова много съм стресиран.
Стресиран съм до безкрай.
И честно… в интерес на истината, трябваше повече да се приспособявам,
отколкото очаквах тук, в "Дейвис и Мейн" и прочие.
Просто… Не споменавай какво ти казах пред никого.
Досетих се, че нещо не е наред, в смисъл, никак не е наред,
защото тук ви харесва, нали? - Много.
Това е… наречи го моментна загуба на разсъдъка.
И просто… превърти лентата назад и, знаеш, забрави за случилото се.
Думата е "ням". Няма проблем. - Да, вече се чувствам по-добре.
Знаеш, понякога трябва да кажеш нещо на глас, за да разбереш
колко е откачено. Благодаря ти, Омар.
Здрасти. Джими Макгил. - Джими, това е Ал Нюман
от погребални домове "Алайд". - Много ми е приятно, Ал.
Хубава вратовръзка. - Благодаря.
Добре. Започваме ли?
Какво правиш? - Здрасти, Дъг! Взех сокоизстисквачка!
Много е шумна! - Браян, заповядай!
Имаме клиенти! - Дадено! Два сока идват!
Понякога се задръства леко. Просто трябва да удариш.
О! О, по дяволите!
Размазва се. Теб опръсках ли те? - Не.
Омазах те с това. - За Бога, Джими!
Само назад, соло назадо, ясно?
Защото… смуче назад, предимството й. Проста физика, ел физико!
Дон Клифорд иска подовете чисти, лимпио, лимпар.
Разбра ли? - Пич, аз съм от Мичиган.
Значи не разбра и една моя дума?! Ами…
Приятна вечер. Не на теб, ти опитай. Назад.
Извинете. Бихте ли ме изслушали, моля?
Всички ли ме чуват? Добре. Честно казано, този разговор
не мислех, че ще се налага по време на професионалната ми кариера,
но имаме проблем в тоалетната. Някой не си пуска водата.
Веднъж или дваж можеше да е случайно. Три пъти не е, това е навик.
И не по малка нужда. - Да. Благодаря ти, Ерин.
Така, не искам да излагам никого, дори не искам да знам кой е, но…
Клиф, аз бях.
Джими, казах, че не искам да знам. - Хей, водата ни е нужна.
Някъде четох, че водите на Санта Фе са спаднали с 5см тази година.
При всяко изпразване на казанчето, прахосвате галон вода. Цял галон!
Има ли по-важно нещо от нея? - Тоалетните са икономични, Джими.
Занапред пускай водата. - Икономични. Това е… добре.
Правилно мислене!
Какво става?
Джими, какво правиш вътре?
Джими! - О, чува ли се през вратата?
Не го осъзнавах, съжалявам. - Какво мислиш, че правиш?
Послушах съвета ти. "Изпускам парата". - Изпускаш парата?
Да, както ти с китарата, нали знаеш? Да ти призная, прав беше.
Много помага за стреса. Да, звучи кофти, но още се уча.
Чух, че най-важното е торбата да е пълна с въздух.
Спри! Остави това нещо. Веднага! Ела в кабинета ми!
Печелиш. - В какъв смисъл печеля?
Уволнен си. - Какво?! Клиф, ако е заради гайдата…
Не е заради гайдата. Е, разбира се, че е заради гайдата.
Заради гайдата, заради тоалетната и заради тази… оптическа мигрена,
която наричаш бизнес костюм. Всичко е…
… за да запазиш бонуса си. Всичко е заради него.
Разгледал си договора си, нали? Искаш да се махнеш оттук, очевидно,
но не можеш да напуснеш и да очакваш да запазиш бонуса.
Но ако основателно те уволня както трябваше да направя за рекламата,
пак няма бонус. Обаче, ако те уволня без причина,
освен че се държиш като кретен, тогава печелиш.
Ако смяташ, че злоупотребявам… - О, спести си усилията.
Бих могъл да те съдя, но не си струва. Предпочитам просто да те няма.
Съжалявам, че се чувстваш по този начин. Просто…
… ще си събера нещата. - Преди това ми направи услугата
поне веднъж да не ме правиш на глупак. Кажи ми с какво точно те обидих?
С какво заслужих това твое поведение? Дадохме ти свободи, стимулирахме те.
Дадохме ти кола, апартамент. Че и бюро кокоболо.
Да виждаш такова бюро тук? Не беше доволен от нищо. Защо?
Опитах се да се нагодя… наистина, опитах се.
Просто аз… не съм за тук.
След като го знаеш, защо прие работата?
Съжалявам.
Колко струваше бюрото? - $7,000.
Ще ти напиша чек. - Добре, дано има полза от това.
Вземи си бюрото и се махай.
Хей, Клиф, все пак да ти кажа, че си добър човек.
Все пак да ти кажа, че си задник.
Ей!
Уважаеми г-н Хамлин, съжалявам да ви уведомя, че от този момент…
Длъжна съм да ви информирам…
Да, отворено е.
Джими! - Здравей. Може ли да поговорим?
Хауърд знае ли, че си тук? - Не, за Бога. Промъкнах се.
Ами, добре, но набързо. - Всъщност, може ли
да говорим в конферентната зала? - Защо?
Просто е по-удобно. На никого няма да трябва до 16:00, проверих.
Моля те! 10 минути най-много.
След теб.
Заповядай, седни. - Какво… какво става? Изплюй камъчето.
Така. Шуайкарт и Кокли ще платят дълга ти към ЕйчЕйчЕм
и ще те направят партньор до 2 г? - Така изглежда.
Така се договорихме, да. Защо? - Ще се зарадваш ли на по-добра оферта?
От кого, от ЕйчЕйчЕм?
От мен. Още утре ще те направя партньор.
Смятай го за концепция.
Уекслър-Макгил, партньори адвокати. Ти и аз, заедно.
Ще ти платя дълга. А със стартовия бонус,
ще започнеш начисто. Без ограничения.
Заедно сме много добри, знаеш го.
Тогава какво ни пречи? Да скочим и с двата крака,
сами да сме си началници, да си изградим бъдеще.
"Сами да сме си началници". Ами клиенти?
Меса Верде тъкмо подписа с теб, нали? - Трудно ще ги изтегля с мен.
Тогава ще има друга Меса Верде. Всичко беше благодарение на теб, Ким.
Веднъж успя, пак ще успееш.
От устата ти звучи лесно. - Не. Говориш с човек,
живял в склада на козметичен салон. Не, ще се леят кръв, пот и сълзи,
поне в началото. Но накрая клиентелата ще е 100% наша,
струва си. - Или ще се провалим и ще фалираме.
Ами, права си, риск е. - И то голям.
Да, но залагаш на себе си, а според мен, шансът е на твоя страна.
Ти си невероятен адвокат. Ето шанс да покажеш това на света.
И защо да не ида при Шуайкарт? Ще ме направят партньор
и са солидна, уважавана фирма. Не можеш да го отречеш.
Заслужаваш повече от това. В крайна сметка това представлява Шуайкарт.
Той е просто Хауърд под друго име. - Говориш само за мен и Шуайкарт.
Ами ти и "Дейвис и Мейн"? - Това е минало, днес напуснах.
Е, по-точно ме уволниха.
Какво стана? - Взаимна неприязън от доста време.
Работата поначало не беше за мен. Тази е.
Ако ще сме партньори, трябва да знам нещо.
Какъв тип адвокат ще бъдеш?
Нямам пред вид по какви дела. Имам пред вид
Ще играеш ли по правилата или ще бъдеш… колоритен?
Ще играя по правилата, до последната запетая.
Ще спазвам всяка буква и всяка алинея…
Няма смисъл да започвам ако няма да бъда себе си.
Когато върша нещо под надзор, то избухва в лицето ми.
Това се случи в "Дейвис и Мейн". Погледни как завърши.
За малко да проваля кариерата ти, вбесих и последния човек.
Опитвам се да бъда този, който другите искат да бъда от…
Не знам откога. Първо беше Чък,
после ти, но ти нямаш вина. Това беше мое решение.
Но ако ще го правим, трябва да бъда себе си.
Тъй че, да, колоритен, предполагам.
Какво ще кажеш?
Просто… не разбирам защо толкова държиш
да работим заедно. В смисъл, ние вече
За какво съм ти аз? - Не си ми нужна, искам те.
Имаш ме… но не като партньор в кантора.
Трябва да продължа работата си.
Наред ли е всичко? - Да. Нищо ми няма.
Върви.
До по-късно? - Да.
Обзаведено е, както виждаш.
Правят подобрения от три години - нови настилки, нова кухня.
И е доста просторно.
Не е твърде голяма, нали? - Не, никак.
И погледни двора.
Ще ни оставят къщичката. Не е ли страхотно? Кейли ще се влюби.
Няма да можеш да я извадиш оттам. - Така е, нали?
А най-важното е добрите училища и прекрасните съседи.
Звъннах в участъка и питах за престъпността -
една от най-ниските в града. А и гласът му ми хареса.
Звучеше истински загрижен. - Звучи чудесно.
Да. Харесва ли ти?
Щом ти си щастлива, и аз съм щастлив. На теб харесва ли ти?
Да, харесва ми, но… - Какво?
Парите са доста. Да, звуча като развалена плоча, но е така.
Не мисли за това. Цената няма значение.
Майк… - Говоря сериозно. Не го мисли.
Ако го искаш, твой е.
Как ви се видя? - О, идеален е.
Да действаме. - Прекрасно.
Имате ли един час да идем в офиса, да подадем документите и т.н.
Звучи добре. Ще дойдем там. - Дадено, до скоро.
О, най-после мога да си поема дъх. - Хубаво, радвам се.
Да те откарам дотам? - Не, ще карам след теб.
Колата изглежда добре. Сякаш само си я одраскал.
Да, монтьорът ми е майстор.
Благодаря, татко, за всичко.
Хайде, тръгвай. Ще се видим там. - Добре.
Спри там.
Извинявай, че дръпнах на оня светофар. - Няма нищо.
Пази аквариума.
Наляво. Мое ляво, мое ляво.
Готово.
Как ти се струва?
А, бива. Ами…
Бива.
Какво да правя със старото? - Зарежи го край пътя,
поначало оттам го взех.
Приятел, много ми помогна. - Няма нищо, наистина.
А едно питие? Аз имам нужда. Хайде, аз черпя.
Не, благодаря. Чака ме път. - Вода с краставици?
Всичко имам, благодаря. Трябва да се прибирам при децата.
Ами ти? Какво ще правиш?
Напред и нагоре.
Благодаря, Омар. Карай внимателно.
Здравейте! Свързахте се с кантора на Джеймс Макгил, адвокат.
Моля оставете…
Здрасти. Свързахте се с кантора на Джими Макгил.
Моля оставете съобщение и ще ви се обадя при първа възможност.
Благодаря.
Делби? Да, занимавала съм се с шест.
Последната беше доста сложна. Беше съдебен спор,
в резултат на… гнусен развод. Клиентката ми съдеше
бившата си компания, която деляха с бившия й.
Търсих такъв прецедент със седмици. - При кой съдия?
Съдия Питман.
Той… е труден, а? - Понякога е костелив орех,
но отсъди в моя полза. - Добре, стига за закони, закони.
Знаем, че си добра. Знаем, че си на ти с материята.
Разкажи ни за Ким Уекслър. - Разнасяла сте писмата, нали?
Така е. Започнах преди 10 г.
Издигнала си се сама. Това ми харесва. - Завършила сте в Ню Мексико.
Оттам ли сте? - Родом не. От средния запад съм,
от мъничко градче на границата между Канзас и Небраска.
Не сте го чували. - И какво ви доведе тук?
Предполагам… един ден анализирах живота си,
докъде съм стигнала и осъзнах, че по този път…
Кой път?
В най-добрия случай? Вероятно омъжена за собственика на бензиностанцията.
Може би касиерка в "Хинки Динки". - Хинки какво?
Хинки Динки. Местният супермаркет.
Исках нещо друго. - Какво беше то?
Нещо повече.
Благодаря, че намина. Беше ми приятно. - Радвам се, че се запознахме.
Ще се съберем и ще обсъдим нещата, но определено ще ти се обадим
най-късно утре. - Това е… фантастично.
Нямам търпение. - Харесвахме те.
А сега те харесваме още повече. - Ами, благодаря за отделеното време,
и ще се чуем скоро.
Беше ми приятно, Лин. Пери. - И на мен.
И на мен, Ким. - Хауърд.
Името ми е Рич. - О, Боже, много съжалявам.
Не, не. Няма лошо да ме сбъркат с Хауърд. Той изглежда страхотно. Няма нищо.
Хайде, ще те изпратя.
Здравейте. Идвам при Джими. - Той е в среща.
В среща? - Седнете.
И слушайте, повече да не чувам думата "позволение". Капиш?
Погребението си е твое, пич. - Здравей! Какво правиш тук?
Минавах оттук. - Супер. О, и този път искам количка.
Каква? Уестърн? Хъстлър? Пишкаща? - Ей, мери си приказките пред дамата.
Откъде да знам каква? Ти си спецът. Но да е евтина. А сега изчезвайте.
Взел си си старата кола. - Да. Не я искаха за хемодиализа.
Опа. Съжалявам.
Е, най-после се сдоби с бюро коко боло.
Най-после се сдобих с бюро коко боло.
Струва ми се добра поличба за бъдещето.
И какво е то? - Това.
Частна практика, отново ще бъда себе си.
Е, как мина при Шуайкарт? - Ами, добре.
Утре трябва да получа офертата им. - Това е прекрасно.
Страшно се радвам за теб. - Благодаря.
Знаеш ли? Трябва да го отпразнуваме. Уотабургер… аз черпя.
Няма да приема работата. - Защо?
Ти беше прав време е сама да си бъда шеф.
Частна практика.
Какво? Вече не смяташ, че е добра идея?
Не ми казвай, че си размислил. - Не, просто… съм изненадан.
Хей, казах само, че си твърде добра за онези клоуни.
Искам да кажа, това е… По дяволите, да!
Еха, това е страхотно! - Хубаво.
В тази връзка имам едно предложение.
Не "Уекслър-Макгил", а "Уекслър"…
и "Макгил".
Ще си намерим офис, ще си делим разходите -
наем, ток... всичко. Но аз ще съм Ким Уекслър, адвокат,
ти ще бъдеш Джими Макгил, адвокат, всеки практикуващ както смята за добре.
Отделни фирми под един покрив? - И двамата сме "към центъра",
защо да не си поделим таксито? Ти ще работиш по своя начин, аз по моя.
Ще имаме свобода, но няма всеки сам да утъпква пътеката.
Не партньори, двама частни адвокати заедно.
Какво мислиш? - Не знам какво да кажа.
Кажи да!
Субтитри: Емил Милев