Досега в "Обадете се на Сол"… За какво трябваше да идваме тук?
Безценно е. Прах в очите. Ще подписваме ли? Да го направим.
Изгубих Меса Верде. - Какво стана?
Ходили в ЕйчЕйчЕм. Разубедили Кевин. - Хауърд?!
Не… Чък. - Беше фантастичен…
Искам макетно ножче, линийка… и ми покажи най-добрата машина.
Какво е това? - Правим маркуч за рододендроните.
Обадете се на Сол 02х09 "Заковани"
Така, готов съм.
Благодаря за търпението. - Нали каза, че изслушването
е общо взето формалност? - Е, същинската работа е свършена, да.
В такъв случай, аз мога да довърша.
Кевин и Пейдж нямат нужда от двама ни. - Макар това да е съвсем вярно,
искаме посланието да е недвусмислено, нали?
Просто се тревожа за комфорта ти. - "Победите" са ми комфортни.
Добре се справи, приятелю.
Добро утро. Откривам срещата на Борда по банково дело на щата Ню Мексико.
Меса Верде е с нас днес, а ги представлява Чарлз Макгил.
Радвам се да те видя отново, Чарлз. - Благодаря. И аз се радвам.
Тук сме с колегата ми, Хауърд Хамлин.
И позволете да ви представя г-н Кевин Уател,
президент и председател на холдинги Меса Верде,
и г-ца Пейдж Новик, главен консултант в Меса Верде.
Здравейте и добре дошли. Мисля, че комисията смята,
че са покрити изискванията за разрешително. Така е, нали?
С ваше позволение, г-н Уател би желал да направи кратко изявление
в подкрепа на заявлението си.
Г-н комисар, дами и господа от Банковия борд на Ню Мексико,
за мен е чест да се явя пред вас тази сутрин.
Смятаме, че разширението ни е в интерес и на щата Аризона
и на нашия щат. Вече 46 години служителите на Меса Верде
ни карат да се гордеем с услугите и внимание към детайла.
Меса Верде неизменно работи с коефициент Тиер Едно от 11.2%…
А… задръжте. Извинете, г-н Уател, само един момент.
Какво става? - Сега ще попитам.
Г-н комисар, някаква неяснота ли има?
А… да. Бихте ли ни казали пак адреса на новия клон в Скотсдейл?
Веднага. Розела Драйв 1216, Скотсдейл, Аризона, 85262.
1-2-1-6? Добре. Защото в заявлението, което получих днес
ясно пише номер 1216. - 1216, точно така, сър.
Но в първичните документи откриваме Розела Драйв 1261.
Действително е 1261. - ­1261.
Мисля, че ако проверите още веднъж, ще видите, че правилното е 1216.
Изглежда имаме два различни адреса.
Г-н комисар, имам копие от съобщението, публикувано в пресата
на Аризона и Ню Мексико. Ясно личи, че адресът е 1261…
Г-н… г-н комисар… - 1-2-6-1 Розела Драйв.
Да, и аз имам копие от съобщението, но на официалните документи
е изписан адрес с номер 1216. Та… кой от двата?
Г-н комисар, може ли да се консултирам с клиентите си?
Разбира се, заповядайте. - Със сигурност е 1261.
Грешите, и моите уважения, но в момента "мътите водата".
"Мътя водата"?! Погледнете!
Просто погледнете! - Ами, това очевидно е грешка.
Номерът е 1261. Знам адреса на проклетата си банка.
Дайте да се успокоим. Ще оправим… - Реконструирал съм сградата на 1261.
Не знам къде, по дяволите, е 1216. - Не… не разбирам…
1261? - 1261.
Имаме ли проблем? - Не, сигурен съм, че не.
А… г-н комисар, извинете ме.
По необясними причини, изглежда има несъответствие в документите.
Значи правилният адрес е този в съобщението, номер 1261?
Така се оказва. А… бихме искали да помолим за няколко минути отсрочка,
за да можем да въведем в документите правилния адрес.
Е, мога да ви дам отсрочка…
… но… не мисля, че ще можем да ви приемем пак днес.
Може ли да попитам, за кога ще е възможно?
Казаха ми, че вече са направили проучване за Розела Драйв 1216.
Колегите ще трябва да почнат всичко отначало за новия адрес.
Би ли могло да ни дадете временно позволение днес,
за да отвори клонът… - Не, не. Моите уважения,
но сте длъжни да попълните прецизно документите.
Следващият път проверете два пъти. Така… първата дата,
която бихме могли да пренасрочим изглежда е след 6 седмици в петък.
Не… не можем да чакаме 6 седмици.
Г-н комисар, Меса Верде положи много усилия и
… ресурси в подготовка клонът да заработи веднага.
Макар и необичайно, едно временно разрешително…
Ще ви бъдем много благодарни. Времето е от съществено значение…
Чарлз, съжалявам. Ще се видим след 6 седмици. С това приключваме.
Моля отбележете, че Меса Верде ще се върнат след 6 седмици
Това не е възможно! Това не е възможно!
1261? Не. Не!
Чък… - Не разбирам.
Не разбирам, беше 1216. Така беше, проверих!
Два пъти! - Чък, станалото станало.
Да го преглътнем и да продължим напред. Вината не е само твоя.
Всички сътрудници и стажанти са го пропуснали.
Аз също, впрочем. - Беше 1216, кълна ти се.
Всички правим грешки.
Това не беше грешка.
Черпя всички по едно питие.
Сериозно? - Да.
Ей! Ей, слушайте всички!
Този господин черпи всички по едно!
Така, повдигни с колене! - Какво значи това… "с колене"?
Не знам. Казват го хамалите. Давай. 1, 2, 3.
Готово ли е? - Почти, почти.
Готово ли е? - О, готово. Пускай, пускай!
Добре ли си? - Трябват ми само
няколко години физиотерапия. - Добре, бутай.
Бавно, бавно. Ъгълът, ъгълът.
Да? - Хвани онзи край.
Здрасти, Пейдж. Как си?
Да, тоест, не. Не, няма нищо.
Какво?!
Ами… да. Разбира се. Ясно, разбрах.
Добре.
Да, идеално. До скоро виждане.
Чудесно. И… слушай, Пейдж, благодаря ти.
Благодаря ти.
Джими. - Какво? Какво става?
Аз…
Току-що си върнах Меса Верде.
Сериозно? - Сериозно.
Мамка му, това е невероятно!
Аз… Какво стана с ЕйчЕйчЕм? - А, Пейдж не навлезе в подробности.
Каза само, че не приели документите. Имаме среща следобед.
Хей, какво ти казах? Понякога добрите побеждават.
Изглежда са имали някакви регулаторни проблеми.
Кевин се бои, че няма да се справя. - Ще се справиш.
Да, ще наема стажант, дори двама, но ще им плащам от джоба си.
Не, стига, всичко делим наполовина. - Трябва ми Уестлоу терминал.
Дори не знам къде да го поръчам. - Първокласни проблеми.
Но работата е важна, Джими. Просто е… важна.
Ей, Ким, ти я получи, чуваш ли? Тъй че си отдъхни. Дишай. Вкуси го.
Знаеш ли? Прав си. - Адски си права, прав съм.
Ърни е.
Здрасти, Ърни. Какво става?
Ами, не, Пейдж току-що ми звъня.
Аха. Чък спомена ли защо…
И, кога…
Добре, да не изпускаме момента.
Добре. Благодаря.
Документите на Меса Верде Чък е готов да ми ги предаде.
Еха. Наистина ли? Много… скоро.
Да, ще се преоблека и отивам. - Да помогна с нещо?
Зависи - ще носиш ли кашони или ще злорадстваш?
Малко от първото и малко от второто.
Заземи се. - Как… Моля?
Просто пипни тук.
Какво, по дяволите? Тая брава не ще…
Здравейте, Джими, Ким. - Здравей, Ърни.
Нещо ключалката… - Г-н Макгил я подмени.
Тъй ли? Че защо?
Ей, Чък, защо си сменил ключалките?
Ернесто, мисля, че приключихме. Убеден съм, че си нужен в офиса.
Е… тогава тръгвам. - Благодаря.
Чао, Джими. Чао, Ким. - Чао, Ърни.
Е, Чък, ­каква е работата с ключалките?
Ким, надявах се да проведем този разговор на четири очи.
Както и да е. Може би е време да изясним това веднъж завинаги.
Да изясним кое?
Той ме саботира. - Приятел, за какво гово…
О, моля те, не се хаби. Знаеш отлично за какво говоря.
Не знам. - Вчера преживях най-голямото унижение
в живота си. Две разменени цифри костваха на клиента ми време и пари,
а моята репутация съсипаха.
Но по-късно осъзнах, че това не е било грешка… изобщо.
Преди седмица вечерта лежах ей там, на дивана,
почти в безсъзнание и се появи Джими.
Той отпратил Ернесто.
Брат ми щял да се погрижи за мен.
И посред нощ преровил папките ми за Меса Верде.
Виж, не сме длъжни да слушаме това. - Тя е длъжна!
Длъжна си, за твое добро е.
Така, в папките има 13 документа, съдържащи адреса
на новия клон на Меса Верде 1261 Розела Драйв, Скотсдейл, Аризона.
Джими ги извадил до един, после ме зарязал тук,
потънал в пот и бълнуващ, а той отишъл да ги подправи.
Била ти е нужна копирна машина. Къде отиде, в някой денонощен център?
С по-внимателно изрязване, той е създал дубликати
идентични на моите, но с една много важна разлика
1261 Розела Драйв станало 1216 Розела Драйв.
Звучи ми като доста работа. - Никой не те е обвинявал в мързел,
всички други грехове, без този. И ако се чудиш способен ли е Джими
на дребна фалшификация, да ти кажа, че той имаше бизнес в гимназията,
правеше фалшиви лични карти. - Стигна чак до гимназията, а?
Ей, ти и Моцарт, а? И двамата сте започнали невръстни.
Върнал се тук и сложил фалшификатите в папките.
А на следващия ден
грижовният ми брат си замина.
Знаел е, че ще използвам подправените документи
на Меса Верде за заявлението към щатската комисия.
Така и стана, отново и отново аз писах "1216" вместо "1261".
Помня, че си мислех: "1216 Розела Драйв
само една година след 1215,
когато е била подписана Магна Харта. - За Бога, Чък, невъзможен си.
Нима твърдиш, че ако погледнем тук, всички адреси ще са погрешни?
Ти, разбира се, не си оставил улики.
Вероятно… вчера сутринта си изчакал да изляза
и с твоя ключ си си отключил и си върнал оригиналите.
Завършеното престъпление налага прикриване на следите.
О, я стига. Направил съм всичко това за какво, за някаква облага?
Направил го е за теб.
О, сигурен съм, че не си знаела за това.
Убеден съм, че е действал сам, като някакъв извратен романтичен жест.
Чък, мисля, че трябва да полегнеш с ледена кърпа на челото.
Но след като вече знаеш, нямаш никакъв избор.
Става дума за клиент… клиент, който е бил измамен.
Като юрист, заклет в съда, като адвокат на Меса Верде,
нямаш друг избор, освен да идеш при Кевин Уател и да му разкажеш всичко.
Цялата тази измишльотина е за да си върне клиента. Това е.
Нищо подобно. Ако все пак изберат - Не ти понася фактът,
че предпочетоха нея пред теб. - Не ми понася фактът,
че брат ми заби нож в гърба! И фактът, че си решил да съсипеш
тази прекрасна жена! - Да съсипя?! Какво, да не сме 1840-а?
Какви ги говориш? Не съм я съсипал! - Джими.
Ако това което казваш е вярно, може да съдят Джими за фалшификация,
измама, подправяне на улики, дори за взлом.
Честно казано, гади ми се от това. Но фактите са си факти.
А какво е доказателството ти? - Доказателството ми?!
Доказателството ми е, че познавам и кътните зъби на брат ми.
Чък, мисля, че има друго обяснение, по-просто.
Допуснал си грешка. - Не съм!
Работиш на фенер, взираш се в дребен шрифт с часове.
Да замениш погрешка 1261 с 1216 би било най-логичното нещо.
Със сигурност щях и аз да сгреша. - Не съм направил грешка!
Аз смятам, че си! - Виж, наясно съм, че си
силно привързана към Джими. Много хора са така, но те моля,
отвори си очите! - Сгрешил си, и вместо да признаеш,
обвиняваш брат си в заговор. Излизаш с този сложен план.
Той е способен на това, знаеш го! - Знам, че не е идеален!
И знам, че сече ъглите.
Обаче точно ти си го направил такъв.
Той те боготвори. Приема те какъвто си…
Грижи се за теб.
Винаги е искал единствено да го обичаш и подкрепяш,
а ти единствено си го осъждал.
Никога не повяврва в него. Никога не пожела той да успее.
И знаеш ли какво?
Жал ми е за него.
И ми е жал за теб.
Боже! Какво?
Ким! Какво?
Просто карай!
Така, стройте се! Всеки да намери другарчето си!
Добре, деца, по-бързо.
Да вървим.
Хайде, хайде. Заеми позиция. - Добре. Тук ли?
Да, точно там. Камерата ниско.
Насочи я нагоре… героично. - Героично?! Желая ти успех.
Просто ме хвани в кадър, чу ли? Най-вече вратът ми, кадърът е отдолу.
А, дай да погледна. - О, това е само основата.
Какво? Да не умирам от туберкулоза? - На тази възраст ако е червен,
ще прилича на розацея. - Ами всичкото това…
Опитвам се да имитирам брадичка. - Аз имам брадичка.
Знаете ли? Застани на моето място.
Ей, приведи се. Добре. Малко вляво. Другото ляво.
Още. Още. Добре, стоп! Ето за това говоря. Готово.
Пич, трябва да има по-лесен начин. - Не и безплатно.
Ако ще ставаш режисьор, ще рискуваш. Започваме. Декорът е готов.
Добре, да действаме. Последни щрихи.
Рубарб, рубарб. Отляво.
Извинете. - Здравейте, вие ли сте старша?
Да, аз, а това е училищен двор. - Точно с вас исках да говоря.
Ще ми помогнете много ако задържите децата в сградата и пазят тишина.
Просто им дайте задача. За 2-3 минути, заради озвучаването.
Това е училище, трябва да имате разрешение.
Разбира се.
Анет не ви ли се обади? - Анет­?
От централата. - Има ли Анет в центъра?
Мисля, че не. - Ами, извинете за бъркотията.
Снимаме така наречения начален кадър… 5 минути, максимум.
Няма да снимате нищо, докато не си изясня какво става.
Документален… снимаме документален филм. Това е… О!
Казаха ми, че имате витрина или плакет. Да знаете къде е?
Защо ще имаме плакет? - На прочутия ви ученик.
Кой ученик? - Рупърт Холмс. За него е филмът.
Извинете, кой? - Рупърт Холмс. Знаете…
Рупърт Холмс - певецът и поетът. Знаете… песента "Пиня Колада".
Не може да не я знаете. Аз…
в™Є Ако обичаш пиня колада когато те сгащи дъждът в™Є
в™Є Ако не си падаш по йога и нямаш много ум в™Є
в™Є Ако обичаш да се любиш в нощта на дюните край пристана… в™Є
Видяхте ли? Руп… Вижте я. Рупърт Холмс.
Учил е тук? - Да. Завършил '64-та. Още го помни.
Но училището е построено '71-ва. - Учил е в старата сграда,
която е била тук. Позволяваме си малко, как да кажа, творческа свобода.
Рупърт Холмс не беше ли англичанин?
Ами, да, много любопитен факт,
но се е развил като творец точно тук, в Албукърки.
Чуйте, защо не се обадите на Анет в централния офис?
Ние ще почакаме да получим позволение. - Ами, ако ви се чака.
Разбира се. Няма да нарушим правилата. - Бързо ще стане, сигурна съм.
И, не обещавам, но ще се опитам да въдворя тишина.
Това много ще ни помогне.
Бързо, бързо. Магията подейства. Хайде, да действаме.
Зарежи грима, знамето, знамето. Добре, не забравяй - героично.
Да, ти си герой. Голям, голям герой. - Гравитас.
Хей! Хей, хей.
Давай. Напред, напред, напред.
Чудесно.
Здравей, Майк. - Здравей, Фран.
Сервирате ли още закуска? - За теб, винаги. Обичайното?
Би било чудесно. - Добре.
Благодаря. - Нещо хубаво във вестника?
Не. Кога е имало нещо хубаво във вестника?
Рядко се случва. - Хей, Фран.
Да? - Исках да те питам…
Вали ли сняг в района? - Да, вали.
Ще бъде първата ти зима в Албукърки? - Да, аз съм от Филаделфия.
Е, зависи от годината.
Ако се застоиш достатъчно, ще има какво да ринеш, не се безпокой.
Няма лошо. - Живея горе на Кедър Крест,
има много. Можеш да ми ринеш алеята ако ти е малко.
Само да кажеш. - О, добре.
Г-це. Сметката, моля.
Да. - Трябва да поговорим.
Искам да знам нещо… и то бързо.
Какво е то? - "Удариха" ни онзи ден.
Нападнали един камион. Някой отмъкна четвърт милион.
Сега Хектор е бесен, търси извършителя.
Работата е там… Мисля, че си бил ти.
Оставили са шофьора вързан без драскотина по него.
Всеки в бранша би го затрил без да се замисли. Но шофьорът все още диша.
Рекох си: "Кой е тоя, дето ще гепи няколкостотин хиляди
от наркотици и ще остави свидетел?
Кой не би натиснал спусъка?"
Ти.
Не съм дошъл да те притискам.
Искаш да гепиш от картела - твоя си работа. Но чуй това.
Тръгнал съм за шофьора - заповед на Хектор.
Ще разберем какво знае, и ако те познава, кофти и за двама ни.
Не се безпокой за това. - Но той участваше, нали?
Нямаше нищо общо. - Кой тогава?
Само аз. - Твърдиш, че си го извършил
без вътрешен човек? Невъзможно.
Как разбра за камиона? Откъде разбра за гумите?
Просто не сте наполовина умни, за колкото се мислите.
Значи шофьорът… не знае нищо?! - Нищичко.
Чу ли гласа ти? В момента Хектор подозира конкуренцията,
но ако шофьорът спомене възрастен… - Не чу гласа ми.
Видя мъж със скиорска маска, това е. - Сигурен ли си?
Да.
Гледай да е така. - Защо не писаха във вестниците?
Какво? - За обира на камиона.
Ченгетата го крият от пресата? - Ченгетата?!
Ченгетата не знаят нищо. - Как така?
Това ли било? Искал си ченгетата да погнат Хектор? Защо?
Ти си никой за него. Той те забрави. - Но аз не го забравих.
Забърка ме в тая каша, само защото имаш зъб на Хектор Саламанка?!
Слушай, пратиш ли му ченгета, пращаш ги на мен.
Ако беше за пари, бих те разбрал, но тая гадост е безумие.
Сега се успокой и махни ръката си от задния джоб.
И за твое сведение всичко приключи.
Приключих с шефа ти.
Както и да е.
Защо не писаха във вестниците?
Защото "разчистихме". - Как така?
Извадихме късмет. Когато си офейкал, се появил един добър самарянин
и казал: "О, Боже! О, Боже!"
Освободил шофьора. Той ни се обади, отидохме и прибрахме камиона.
Не остана и следа.
А добрият самарянин?
Хектор го гръмна между очите.
Заровихме го в пустинята. Както вече казах…
… разчистихме.
Как мина денят ти? - Знаеш, видях се с Пейдж и Кевин,
интервюирах няколко стажанта
и… ей това. Как мина твоят?
Завърших рекламата. Не искам да преувеличавам, но май ще са
най-великите 60 секунди в историята на телевизията.
Утре преди обяд, някъде между 11:18 и 11:35,
спри да правиш, каквото правиш и намери "Диагноза убийство".
Ще си запиша.
Искаш ли да поговорим за това?
Нито сега, нито друг път.
Ще кажа само…
… ти си идеална за Меса Верде, а те са идеални за теб.
Тъй че... всичко в този свят е наред.
Лека нощ.
Лека.
Брат ти е адски умен адвокат.
Най-умният, когото познавам... в смисъл, не се засягай.
Той би бил опасен противник. - Така е, уверявам те.
Подобен противник ще открие и най-малката пробойна в защитата ти.
Ако се изправиш срещу него, трябва да си напълно сигурен,
че си се погрижил и за най-малката подробност.
Да не може да открие нищо.
Здравей, как си? - Идвам след минутка.
Помниш ли ме?
Не. - Имам чувството, че ме помниш, Ланс.
Странна вечер. По някаква причина тази вечер
имам чувството, че знам всички отговори.
Чувствам се малко като… като Карнак.
Помниш ли Джони Карсън в ролята на Карнак?
Даваше отговорите преди въпросите. Знаеш, Ед му даваше плика, нали?
А Джони го допираше до челото си и
казваше отговора: "Предай го на Бийвър."
После Джони късаше плика. А там беше въпросът:
"Какво пише дъртият енот в завещанието си?" Сещаш ли се?
Бил си малък? Добре, ами, да караме направо.
Онзи, който току-що излезе оттук, казва се Ърни.
Предполагам ти е показал моя снимка и те е питал бил ли съм тук онази нощ.
Сега отиде да доведе шефа си, моят брат, и той ще те пита същото:
"Тоя дойде ли онази нощ?" Е, отговорът е "не".
Схвана ли?
Убил ли си някого? - Не.
Да си обрал банка? - Не съм толкова печен.
Понякога след малка нужда не пускам водата, но...
Просто това е нещо между мен и брат ми.
И двамата сме адвокати, тъй че…
Ясно? Това е дълга и отегчителна история. Не искаш да я чуваш.
Това ще ме забърка ли с ченгетата?
Брат ми може да намекне такова нещо, но... не.
Семейни работи.
В такъв случай схванах.
Хей, разкажи ми за камерите. - О, записва на видеокасета.
Касетата побира 12 часа и после се презаписва сама.
Ясно. Значи сега ме е записала? Колко трудно е да бъде изтрита?
Знам ли. Може да е трудничко…
… и скъпо. - Например 100 кинта?
Например 200 кинта.
Ще стигнеш далеч, млади приятелю.
Добър вечер.
Ланс, нали? - Да.
Ланс, аз съм Чарлз Макгил. Помощникът ми е говорил с теб по-рано
и ти е показал тази снимка.
Сутринта или малко преди това на 18-и, този човек е идвал тук,
нали така? - Сутринта или…
На 18-и, рано сутринта.
Не. - Ами, аз…
Разбрах, че си казал на момчето, че той е идвал и е преснимал.
Да, но… Съжалявам, не е идвал.
Да… това е моят човек.
Добре, ве… вечерта във вторник, 17-и,
предшестваща малките часове, на сряда, 18-и…
Ти беше ли, всъщност, тук? Потвърждаваш ли това?
Тоест, аз съм "гробар", тъй че да.
Дръж фронта, Ланс. - Този мъж дойде ли да преснима?
Както ви казах, не мисля. - Ама преди малко си казал, че е бил,
а сега, че не е бил тук. Кое от двете?
Да, когато момчето ми показа снимката, си казах: "Може би",
но сега, като я гледам…
Съжалявам. Как да ви кажа, явно съм сгрешил.
Синко, слушай ме внимателно.
Аз съм съдебно лице и разследвам престъпление.
Значи сте ченге? - Н-не, не съм. Аз съм… аз съм…
Г-н Макгил, ­по-добре да ви заведа вкъщи.
Ернесто, не ми говори, сякаш съм дете. Нищо ми няма.
Не съм полицай. Адвокат съм.
И имам морално и законово задължение да стигна до дъното на всичко това.
Дъното на кое? - Фалшифициране, измама,
подправяне на улики…
Нахлуване с взлом… - Той… добре ли е?
Нищо ми няма! - Г-н Макгил, починете си…
Ърни, млъкни!
Помисли, вземаш грешно решение! - Казах ви, че не е идвал тук.
Какво искате от мен? - Искам да кажеш истината.
Знам, че е бил тук! Знам какво е правил!
Повтори какво си казал на Ернесто. Спри да променяш версията си.
Извинете. Прощавайте. Как да извадим снимка 11х14?
Не, ти извинявай! Водим разговор тук!
Трябва да включите касета 4. По-лесно ще е да ви покажа. Слушай!
Пич… Така. Не искам да имаме проблеми.
Затова, просто… Изведи го оттук, или ще викна полиция, чу ли?
Не бягай! Не сме приключили! - Повече няма да кажа нищо, човече!
Обадете се на 911.
Обадете се на 911. Хайде!
Субтитри: Емил Милев